Måste du parkera så långt borta?
Åsen var längre bort än den verkade.
- Man kan inte landa var som helst. - Det kvittar. Vi är nästan framme.
Vet du ens vad vi letar efter?
- Det är i alla fall häromkring. - Vad då?
Det som orsakade energitoppen som vi såg.
- Och hur ser den ut? - Det vet jag när jag ser den.
Och jag ser den.
- Det ser ut som en dörr. - Ja, den är mycket dörrlik.
Det är väl enda sättet att ta sig igenom åsen.
Den är jättelång.
- Vi kollar den. - Vänta, det finns nåt där.
- Vad då? - En energibarriär, vid tröskeln.
- Den försvann. - Eller maskerades.
Den liknar ett maskeringsfält.
De Gamla gömde allt häftigt.
Jag vill tolka mätningarna innan vi går igenom.
Ge mig en gren. Har du tejp?
För...jag har en kamera.
Inte en stock.
Tack.
Tejpa fast den vid grenen.
Vi sträcker in kameran, spelar in några minuter,
drar ut den och spelar upp det.
Ja, MALP på en pinne.
Just det. Mycket klyftigt.
- Är vi klara? - Ja.
Jag är ingen expert, men jag känner igen en del ord.
"Välkomna" och "uppstigande".
uppstigande?
Till en högre existensnivå.
Rasen som byggde stjärnporten
utvecklades så småningom så långt att de blev till ren energi.
Det vore grymt.
Tyvärr handlar det om evolution.
Nu har vi nog så det räcker.
Så där ja.
Ska vi ta oss en titt?
Då så. Frivilliga?
Jag går.
Vänd om du stöter på nåt problematiskt.
Problematiskt?
Giftig atmosfär, syra-atmosfär, ingen atmosfär.
Det är MALP på en pinne. Den visar inte allt.
Okej.
Då kör jag.
Konstigt.
Vad är det?
Det gör lite ont i händerna.
- Gå ut, då. - Jag försöker, men den drar in mig.
Jag har dig.
Kom igen. Dra ut mig.
- Jag försöker. - Ta i!
- Det borde inte hända. - Men det gör det.
- Den drar in mig. - Den är för stark.
Rör inte barriären!
Jag vet inte om ni hör mig över radion,
men jag är äntligen på andra sidan.
Det ser ut som på bilderna.
Det gör ont när jag rör mig.
Jag vet inte om jag kan...
Okej. Stanna där ni är.
Varför bad du oss släppa?
Ni fick inte dras in dit med honom!
- Varför skapade förfäderna det här? - Jag vet inte!
Räkna ut det, annars får du gå in.
Porten reagerar annorlunda på levande materia än föremål.
Det här är Sheppard. Hör ni mig nu?
Jag har sett mig omkring.
Grottan öppnar sig på andra sidan åsen.
Det finns inte mycket där...
Jag väntar här
så ni har chansen att reda ut det här.
Överste Sheppard? Teyla här. Svara.
Det är slöseri med tid. Det funkar inte.
Om du hör mig så svara.
Det finns inget på bandet som indikerar någon sorts...
- Åh, nej. - Vad då?
Minnet är fullt. Den har spelat in två timmar och...
- Batteriet dog. - Varför slösar du tid?
Det gör jag inte!
Jag behöver nåt levande. En blomma, eller nåt.
Okej.
Nu får ni inte kasta stenen
jag bad er kasta tidigare.
Jag skulle aldrig se den. Här är kolsvart.
En sak har jag inte provat, så om ni hör mig - akta er.
Annars...så hör ni mig väl inte.
Bravo, John! Skjut dig själv!
Det är verkligen problematiskt, Rodney!
För att testa en teori. Samarbeta.
- Om jag har rätt så har vi bråttom. - Vad gör du, McKay?
Jag försöker avgöra hur mycket fortare tiden går på den sidan.
- Går tiden fortare? - Det kan inte stämma.
Det är det jag vill bevisa! Vänta!
Ett, två, tre, fyra,
-fem, sex, sju, åtta, nio, tio. - McKay...
Vänta lite. 12, 13, 14,
15, 16, 17, 18, 19 och 20.
Mycket fortare.
Hör ni mig nu?
Grottan leder till andra sidan,
men det finns inget att livnära sig på i närheten.
Dag två och jag har slut på vatten.
Vi överger ju inte de våra. Eller hur?
Ni kan väl skicka en signal och visa att ni är kvar?
Inte en sten. Ni kan skriva en lapp!
Jag stänger av radion i sex timmar nu
för att spara på batteriet och försöka sova.
Klart slut.
Blommorna har åldrats flera timmar.
- Jag måste till Atlantis. - Du ska ingenstans.
Det är ett tidsutvidgningsfält. Tiden går mycket fortare
på andra sidan.
Jag vet inte graden, men jag måste åka.
- Hur så? - Jag hinner inte
förklara tidskompression för dig när vartenda ögonblick
innebär timmar för överste Sheppard.
Timmar är dagar och våra dagar blir år för honom. Fattar du?
Teyla, följ med mig till skeppet.
Jag förklarar på vägen.
- Du stannar här. - Och gör vad då?
Gå inte in, om du tänkt det. Ge mig ryggsäcken.
Rodney och Teyla. Ronon. Kom.
Jag börjar bli orolig.
Töm fickorna. Allt han kan behöva för att överleva.
Det kan köpa honom mer tid.
Se så. Bra.
Varför dröjde det så?
Nödransoner, förbandslåda. Nåt mer?
- Batterier till kameran. - Vet du hur man gör?
Record och räck in den i tre sekunder.
- Varken mer eller mindre. - Dra sen ut den.
Om han är kvar hinner han med ett meddelande.
- Varför skickade jag ingen lapp? - "Om han är kvar?"
Beroende på kompressionsgraden
så kan han ha använt upp allt vi skickade innan du är där.
- Det är svårt att förstå... - Vi måste skynda oss.
Spring!
Bra.
Okej...
Okej.
Vet ni inte om han är skadad?
Smärtan kom sig av tidsskillnaden.
Och vad är det?
Porten måste på nåt sätt dämpa krafterna
som uppstår i ett tidsutvidgningsfält
och vi hindrade honom från att gå igenom.
En del av hans kropp upplever tiden i en annan takt än resten.
- Hur påverkar det honom? - Han behöver nog läkare.
Vet du inte om han lever?
Bäst att anta att han lever men är fast.
Vi kan väl anta att han tar sig tillbaka?
Han har redan haft timmar på sig
att ta sig igenom porten
medan jag förklarade för Conan och Xena.
- Det är inte... - Nej, det är det väl inte.
- Har allt lastats? - Nästan. Bara några lådor till.
Sen ska du hjälpa Zelenka
med att placera sonden i avfyrningen. Sätt fart.
Sheppard här.
Ni hör mig säkert inte, men jag har ingen volleyboll att snacka med,
så vad tusan.
Jag har ransonerat det lilla jag hade,
men jag har så det räcker i en dag till.
Jag måste se till att hitta mat och vatten.
Trots att jag uppskattade de tre vattenflaskorna
och en hel näve med energikakor.
Det finns inget i närheten. Jag måste gå längre bort.
Jag ska berätta vart jag färdas... när jag gör det.
Klart slut.
- Det var snabbt. - Inte snabbt nog.
Hämta kameran.
Dr McKay vill att vi provar igen.
För att se om Sheppard lever?
Och avgöra hur snabbt tiden går på andra sidan.
Okej...
Okej.
Ett, två, tre.
Det räckte inte för att se nåt.
Men den har spelat in flera minuter.
Han är inte där.
Tja...
Antingen äter du mig eller så äter jag dig.
Vi har packat proviant och allt annat jag kom på.
- Vad har vi glömt? - Tänk efter en minut.
Du har inte många resor på dig.
Det är jag smärtsamt medveten om.
Det var ju hastandet
som försatte Sheppard i knipa.
Det var inte hans fel, utan mitt.
Vi hade ledtrådarna.
Jag hoppas kunna lösa det under hans livstid.
Hans livstid?
Om det tar en vecka så kvittar det. Då har han dött av ålder.
- Herregud. - Det är därför det brådskar.
- Är ni klara? - Jag är klar.
Jag behöver böcker till översättningen.
Hoppas du har en riktig pilot. Honom litar jag inte på
och jag kan inte flyga rakt.
Hjälp, Snälla!
- Var är det? - Där inne, bland träden.
- Vad är det? - Odjuret.
- Finns det nåt säkert ställe? - Nej, det för långt till klostret.
- Huka dig bakom mig. - Du kan inte bekämpa det.
Vi kanske kan skrämma bort det.
Spring din väg!
Där är det.
Enligt mätningarna är det inte där.
Jag ser det med egna ögon. Det är i kratern.
Svårt att säga om De Gamla byggt det där
eller om kanten formades av fältet.
Reagerar skeppets sensorer?
Nej.
Vi intar position rakt ovanför och avvaktar.
Var beredd att skicka sonden.
Vad ska den åstadkomma?
Den ska långsamt glida ned i en gasjättes atmosfär.
Sonden delas upp i två stycken som sitter ihop med en lång lina.
Vi borde få in telemetri från själva fältet
- medan andra hälften är utanför. - Beroende på skillnaden
kanske vi kan flyga in och rädda Sheppard.
- Mycket smart, Rodney. - Ja, det är det.
Det var Zelenkas idé.
Hej.
- Han har vaknat! - Nu, ja.
Jag heter Teer.
- Har vi träffats? - När Avrid hämtade hit dig
hade du skadats svårt av odjuret.
Avrid bar hit dig genom skyddszonen.
Jag läkte dina sår.
Jaså? Du är ung för att vara läkare.
Hedda är en av få här som har helande krafter.
Det var bra. Tack.
Det är vi som ska tacka. Du räddade vår bror.
Jag minns inte att jag vann.
Kul att se att du är vaken och frisk.
- Jagade den inte dig? - Nej.
Bara de uppstigna vet varför.
- Och de är inte här? - Är du hungrig?
Utsvulten.
Vem av er klädde av mig och tog på mig det här?
Jag.
- Är det okej? - Ja.
Men jag träffar helst en kvinna innan hon ser mig naken.
Vad har vi här?
Skönt att du mår bättre.
Välkommen till ditt nya hem.
Jag trivs som gäst och är tacksam för maten
och helandet, men om du vet en utväg...
Det går inte att ge sig av, bara om man uppstiger.
Vad menar du med "går inte?"
Enda syftet med den här platsen är att meditera kring uppstigandet
och förena sig med de som skapat skyddszonen.
Jag har andra planer.
Varför gick du då in genom porten?
Det var ett misstag.
Jag försökte stoppa den, men jag sögs in.
De som kom före oss såg till att undanröja alla tvivel.
När man satt sin fot där är vägen utstakad.
- Inte av mig. - När du korsat tröskeln
måste du stanna här livet ut.
Skicka sonden när jag ger tecken.
Tre, två, ett... Kör.
Sonden passerar strax genom fältet. Avvakta.
- Jäklar. - Vad hände?
Sonden slets i stycken
nästan omedelbart.
Kan vi inte åka dit och rädda Sheppard?
Bara om vi också vill slitas i stycken.
Fick du in nån information innan sonden gick sönder?
En hel del. Det mesta verkar vara nonsens.
Det tar närmare en timme att gå igenom.
Skönt att du kom med ut.
Du har varit ensam i rummet länge.
Jag var deppig.
Är det så hemskt här?
Nej, ni är toppen.
Jag har ansvarsuppgifter hemma.
Folk jag bryr mig om och vice versa.
Jag trodde åtminstone det.
- Varför kom ni hit? - Jag föddes här.
- Jag menar ditt folk. - De kom för flera generationer sen.
Jag tillhör en ras som dyrkade de som kom innan,
- de som skapade stället. - De Gamla.
Att göra som de och uppstiga
var våra förfäders främsta mål.
För länge sen kände en del av de våra att de kunde lyckas.
Det tog åratal att ta reda på var den här världen låg
och när de hittat den vallfärdade de hit.
- Vi är deras ättlingar. - Det finns inte så många kvar.
Nej. Vi är de sista.
Vad är det som stoppar er?
En resa som vår kan ta ett helt liv.
- Är ni rädda att det aldrig händer? - Vi räds ingenting.
Jag vore ganska rädd för det där odjuret.
Så länge vi är i klostret är vi trygga.
- Vad är det för liv? - Ja...
Vi har faktiskt vissa nöjen här.
Telemetrin var inte bara nonsens.
Fram med displayen. Jag har hittat Kraftkällan
- inne i fältet. Här. - Vad hjälper det?
När vi vet var generatorn finns
bör jag kunna stänga av den.
Du behöver inte göra så här varje morgon.
Du räddade min brors liv.
Borde inte han ge mig frukost?
- Han mediterar med de andra. - Det gör han jämt.
Alla mediterar jämt.
Dela den åtminstone med mig.
Såja.
Det är mycket nära.
Det är här.
- Det har aldrig kommit in i klostret. - Jag är rädd.
- Ta med henne in. - John...
- Gör det. - Gå.
Nu börjar jag känna mig rejält övergiven!
Jag varnar dig. Jag har kniv.
- Nej! Gå inte! - Kom tillbaka!
Nu är vi två!
Ronon.
Han har lämnat ett tecken.
- Han har väl gått och letat en utväg. - Han kan vara vid liv.
Teyla, Ronon. Vi är på väg dit
och landar om några minuter.
Uppfattat.
- Vi trodde vi förlorat dig igen. - Vad hände?
Jag har aldrig skådat sånt mod.
Om inte du varit där vore allt förlorat.
Jag minns inte att jag vann nu heller.
- Det har inte läkt helt. - Det är bra.
Du har gjort tillräckligt. Nu ska du vila.
Vad är det med er?
Jag förstår inte.
Ni lät oss stå där ute, ensamma mot varelsen.
- Våld leder inte till uppstigande. - Självförsvar är inte våld.
Vi är mycket nära att uppstiga. Alla.
Om vi lämnar vägen kan vi förlora det.
Allt kan gå förlorat om ni inte konfronterar den där varelsen!
Jag måste meditera med de andra.
- Var det tre sekunder? - Ja.
- Vi har 12 minuter video. - Ja.
- Så det ger förhållandet... - 250 mot en.
Jag förde in min klocka med ett brev till Sheppard
där det stod att vi försöker rädda honom.
- Om du vill kolla igen... - Nej. Smart tänkt.
Vad innebär det för Sheppard i dagar?
Det handlar redan om månader.
Du behövde inte vänta uppe.
Du har varit borta mer än en dag.
När jag hittat mina vapen
så sprang jag till porten.
Titta vad jag hittade.
Jag vet inte varför de dröjde, men mina vänner har skickat proviant.
Vissa här bryr sig om dig.
Förlåt. Jag borde ha sagt till.
Jag visste.
Jag följde din resa i tanken.
Jag har varit med dig sen du gick.
Är det nån kraft som du inte berättat om?
Ja.
Jag har varit med varje gång du sökt en utväg härifrån.
Precis som Hedda kan hela, kan jag se bilder framför mig.
De som följer vägen mot uppstigande får ofta såna förmågor.
Du skulle ha varit med där borta. Det tog tid att hitta det här.
Min mamma kunde förflytta föremål med hjälp av tankekraft.
Som barn blev man förundrad.
Sitt här hos mig.
Det var jag som skickade Avrid att hämta dig.
Jaså?
Jag visste att du skulle komma, och var du fanns
på fältet. Och jag har vetat sen jag var barn
att du skulle sitta här, som nu.
Jag har kunnat blunda och se ditt ansikte i hela mitt liv, John.
Du är den utvalde.
- På vilket sätt? - Den som ska leda oss mot uppstigandet.
- Vad är det? - Inget.
Jag hoppades på en annan riktning där.
Det har jag också sett.
- Det var därför jag väntade på dig. - Jaså.
- I kväll. -I kväll?
Om du hade sagt det
så hade jag inte joggat i 10 timmar.
Och snart, när du har besegrat odjuret
så uppstiger vi tillsammans. Alla vi.
Alla ni.
Jag har inte gett upp hoppet om dig.
Jag vet inte hur det ska gå till, Teer.
Jag har kämpat mot odjuret två gånger.
Hur ska en tredje omgång kunna sluta annorlunda?
Det behöver du inte veta.
Bara lita på att det blir så.
Jag tror jag har det.
Jag tolkar lite,
men fältet skapades nog som en tillflyktsort från Vålnaderna.
De Gamla kunde åka dit
och uppstiga utan att anfallas.
De kunde tillbringa hela liv här innan Vålnaderna kom.
Om de anföll så slets deras skepp i stycken.
Så har det varit i 10000 år.
Den här texten... Den är ett sorts välkomnande, samt en varning
för människor som söker skydd,
men jag tror den fanns till för alla som ville försöka uppstiga.
Hur lyder varningen?
När du gått in, finns ingen återvände.
Om man inte kan hitta Kraftkällan
och lyckas stänga av den.
- Vi kan få en NPM här. - Så ska det låta.
Det här är Weir. Om du inte hört av oss om...
- Rodney? - En timme blir månader.
Men du om någon bör ju stanna.
Det kan finnas texter som måste översättas.
Om det finns en chans...
Jag går. En timme,
åk sen till Atlantis och se om Zelenka kommer på nåt.
Uppfattat,
Han kan behöva läkarvård, jag är enda läkaren så...
Det gör inte ont om du går igenom snabbt.
Okej. Nu kör vi.
Det var inte så farligt.
- Du var ju just... - Konstigt, va?
Slappna av. De andra dröjer minst fem minuter.
Av kraftkällans läge att döma blir det långt att gå.
Har ni aldrig upplevt åskoväder?
I skyddszonen finns regn till fruktträden.
Jag menar åska och blixtar.
Jättelika elektriska blixtar från himlen.
Det låter läskigt.
Ja, men det är häftigt också.
Det är okej att vara rädd. Det ingår i livet.
När jag var liten fanns det stormar som skakade om hela huset.
Jag blev livrädd.
När vi har uppstigit får vi uppleva sånt.
Om man uppstigit kan man skapa stormar.
Jag snackar om att uppleva livet.
Vi betraktar livsupplevelsen varje dag.
Jag snackar om att leva.
Finns det inget ni vill göra
som verkliga människor först?
Ni talar om att flytta till en annan existensnivå
bortom dödligheten, men ni har ju inte levt.
- Vi lever rika liv. - Jag har umgåtts med er
och tycker inte att er definition stämmer.
- För att uppstiga krävs meditation. - Ni mediterar inte. Ni gömmer er.
- Från vad då? - Det vet du.
- Han menar odjuret. - Ja.
Jag vet inte hur jag ska känna mig hemma
om jag är ensam så fort det dyker upp.
- Inte ensam. - Jag vet. Du var också där.
Nej, dina vänner har kommit.
De är fem stycken. De ska hämta dig.
Är du säker? Det var det bästa jag hört...
Nej, John. Jag känner nåt mer.
Odjuret är nästan där.
Jag tänkte just att hela fältet... Inte fältet,
utan "fältet" måste skapa en egen dygnscykel
samt ett artificiellt klimat...
- Ska vi öka takten? - Han har väntat i månader.
En halvtimme dör han inte av.
Vi vet inte när vi hittar honom.
Jag har dejt med löjtnant Cadman i morgon kväll.
Då har vi bara 12 år på oss här.
Vad är det?
- Jag avläser inget. - Det kan finnas nåt ändå.
- Ser du nåt? - Nej, men jag känner att nåt är nära.
Vi kanske ska gå en annan väg.
Det kvittar. Det följer efter oss.
- Det låter som mer än en. - Mer än en vad då?
Jag vet inte.
Varför tog ni sån tid på er?
Du var bara borta ett par timmar.
Snarare ett halvår.
Du har varit fast i en tidsutvidgning.
- Vad var det där? - Vad är en tidsutvidgning?
- Kan vitala om det nån annanstans? - Nej.
Det är nära.
- Har du mött det förr? - Två gånger.
- Hur besegrade du det? - Det har jag inte räknat ut.
Gör gärna det nu.
Ska vi slåss mot det och se vad som händer?
John? Är de vänner till dig?
Vi ska stå vid din sida. Vad som än händer.
Nej. Vi ska kämpa.
Vi är inte rädda för dig.
Vi har själva skapat odjuret,
och det är hög tid att vi blir av med det.
- Var det allt som krävdes? - Du hade rätt. Vi var rädda.
Odjuret var sista bördan att bli av med, en manifestation av rädslan.
Du gav oss mod att inse det.
Följ med oss.
Jag är inte redo ännu. Om jag nånsin blir det.
- Kanske en vacker dag. - Ja, en vacker dag.
Det ser jag fram emot.
Du behöver inte förstöra skyddszonen, dr McKay.
Va? Nej, det tänkte jag inte.
Vi håller porten öppen tills ni har åkt.
Då lär den NPM som ger energi här...
Skyddszonen lämnades av de som kom före
till de som hittar den och följer vägen,
och den ska finnas kvar när ni är borta.
Ja, men...
Absolut.
Du och dina uppstigande kvinnor.
Intressant skägg.
Det ska bort så fort vi är hemma.
Jag trodde aldrig vi skulle ses igen.
Jag har nästan...saknat er lite.
Det var bara ett par timmar för oss...
Ronon.
- Vi var oroliga för dig. - Självklart.
Förlåt att vi inte kom tidigare.
Nu åker vi härifrån.